Особистісні особливості, що визначають схильність до переживання почуття провини - Ананова, І.В.; Ващенко, І.В. (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2016)
У статті представ- лено результати емпіричного дослідження особистісних особливостей переживання почуття провини. Проаналізовано, що схильність до пе- реживання почуття провини є деструктивною характеристикою, яка разом із рисами, пов’язаними з нею, створює цілісний комплекс осо- бистісних проявів, що визначає переживання почуття провини у не- конструктивний спосіб. Визначено стратегії дослідження специфічних особливостей, що диференціюють осіб за рівнем схильності до пережи- вання почуття провини. В результаті порівняння осіб з різним ступенем схильності переживати провину виявлено відмінності у їхній здатності до самозвинувачення, у ставленні до себе, в особливостях реагування в ситуації фрустрації, у використанні механізмів психологічного захис- ту і копінг-стратегій, а також у вираженості емоційної стійкості. За ре- зультатами кореляційного аналізу встановлено, що ступінь схильності переживати почуття провини зумовлюється певною конфігурацією осо- бистісних характеристик, які визначають функціональну специфіку переживання почуття провини: посилення важкості переживання та функцію психологічного захисту. Емпірично визначено специфічні осо- бистісні особливості, що визначають схильність до переживання почут- тя провини: високий рівень емоційної нестійкості; негативне емоційно- ціннісне ставлення до себе; захисний комплекс, що включає регресію, заміщення, реактивне утворення, проекцію, раціоналізацію, захисне ставлення до себе і нездатність до витіснення; вираженість таких осо- бливостей переживання почуття провини як схильність очікувати на покарання, орієнтація на нормативність, зацікавленість в інших, ви- могливість до себе; виражене самозвинувачення, зосередження на фру- струючих обставинах, прагнення контролювати свої емоції в ситуації «провини»; захисна роль самозвинувачення – забезпечення збережен- ня стосунків з іншими, створення образу «морально досконалого себе», звільнення від необхідності діяти.