Об’єктивний підхід до трактування свідомості: нейрофізіологічний, фізичний і математичний дискурси - Каліщук, Світлана (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2019)
У статті описано базові дослідження об’єктивного пізнання свідомос- ті, що розкривають різні аспекти формування досвіду розрізнення та випромінювання свідомості. Проаналізовано взаємодоповнюючі під- ходи природничонаукового дискурсу дослідження свідомості, а саме: нейрофізіологічний, який порушує питання про біологічні засади між- рівневого феномену свідомості та визначає фізіологічні основи струк- турнофункціональної будови свідомості; квантовомеханічний, що спирається на практику експериментального дослідження квантової реальності та пояснює феномен «свідомості»; загальносистемний, який цілісно і логікоконцептуально дозволяє змоделювати систем- ний простір свідомості та виступає операційною парадигмою її дослі- дження. Методами моделювання та реконструкції досліджено склад змістовних і структурних внутрішніх, формальнологічних і функціо- нальних ознак свідомості та відтворено її сутнісні ознаки. Розкрито сутність впливових класичних і сучасних нейрофізіологічних теорій свідомості. Нейропсихологічні теорії можна розглядати як структур- нофункціональну парадигму, що характеризує функції та рамки специ- фічних нейронних мереж як прояв конкретного когнітивного процесу, синхронізації різноманітних нейронних ланцюгів і залучення нових не- йронних шляхів на тлі збереження функції старих, згортання й роз- гортання множинних форм інформації та як прояв злиття досвіду пережитого цілого. Положення квантової механіки виступають як по- яснювальна парадигма, в рамках якої пояснюється феномен змінених станів свідомості та змістова будова свідомості, одиницями якої ви- ступають смисли. Загальна теорія систем забезпечує: побудову сис- темної «семантичної території» свідомості особистості; знаходжен- ня точок біфуркації, у яких проявлено максимально повний набір потен- ційних можливостей зростання системи; визначення підсилюючого та врівноважуючого контурів зворотного зв’язку; бажаного стану систе- ми; виду атракторів; потенціалу самопрояву і самозвільнення у персо- нальній активності та побудові щоразу унікальної власної реальності шляхом безперервного обміну із зовнішнім світом.