Психологічний механізм синібулярності в оцінюванні навичок аудіювання учнів у закладах середньої освіти - Івашкевич, Ернест; Комарніцька, Людмила (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2020)
Метою статті є визначення психологічних механізмів й окреслення засобів для перевірки розуміння прослуханого аудіотексту, таких як невербальні, словесні та репродуктивні засоби. Методи дослідження. Використано такі загальнонаукові методи, як індукція, дедукція, аналіз і синтез, методи порівняння й опису, метод обґрунтування тощо. Результати дослідження. Учням закладів середньої освіти було запропоновано завдання для їх виконання на уроках іноземної мови, які актуалізують психологічний механізм кумулятивної ознаки впізнавання, що дає змогу достатньо швидко, практично одночасно формулювати для кожного нового завдання свій ко-образ і здійснювати його впізнання вже з огляду на цю нову конструкцію. Тому саме по собі впізнання для учня не стає проблемою, адже проблемою буде визначення значущості самого завдання. Сама по собі така можливість за умов дискантного сприймання задачі є досить сумнівною, однак школяр виконує цю задачу. Психологічним механізмом при цьому є синібулярність. Показано, що синібулярність (від лат. sinibulis – «подібний») – це механізм, який актуалізує подібність, сумісність об’єктів з огляду на їх окремі компоненти, деталі, ознаки. Вона є основою для утворення асоціативних ланцюжків і одним із чинників, що утворюють поняття. Синібулярний асоціативний ланцюжок являє собою мономодальну психічну конструкцію, що створюватиметься завдяки ідентичним ознакам різ них об’єктних понять. Фіксація синібулярних відношень засновується на можливості впізнавання об’єкта не тільки з урахуванням патерну, але і з огляду на окремі деталі; іррадизація значущості об’єкта на його базові ознаки та значущість їх реструктурації впливають на значущість ранжування ознак, а наявність формо-змістових зв’язків фасилітує зв’язок зовнішніх ознак об’єкта з його внутрішніми якостями, властивостями та характеристиками. Висновки. Визначено, що психологічний механізм синібулярності забезпечує розв’язання учнями лінгвістичних задач і завдань на уроках іноземної мови за допомогою актуалізації чотирьох компонентів філологічної свідомості особистості, до яких належать: ідентифікація ознак (чи характеристик) певної лексичної або граматичної структури; діапазон варіації їх значущості в парадигмі певної групи лінгвістичних одиниць (так званого об’єктного поняття); рівень прийнятності даної варіації; диференціація поняття.