Теоретико-методологічний аналіз суб’єкт-суб’єктної взаємодії у вищому навчальному закладі - Гоцуляк, Н. Є.; Славіна, Н. С. (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2017)
Проведений аналіз обраної проблеми свідчить, що вивчення взаємодії в психології здійснюється за такими основними напрямками: уточнення категорій статусу самого поняття «взаємодія»; виокремлення компонентів її структури та змісту; визначення його місця в розвитку психічних процесів індивіда, а також у системних процесах більш високого порядку. Зазначено, що поняття «взаємодія» є предметом вивчення різних наук, таких як філософія, психологія, педагогіка, соціологія, соціальна психологія, антропологія, культурологія тощо. У межах нашого дослідження взаємодія розглядається як процес впливу суб’єктів один на одного, що характеризується виникненням зв’язків, взаємозумовленістю та опосередкованістю їхньої спільної діяльності або спілкування. Результати аналізу наукових джерел дають змогу виокремити декілька аспектів вивчення проблеми педагогічного спілкування, а саме як: 1) один із найважливіших складників професійної діяльності викладачів; 2) складову частину професійної діяльності педагога; 3) проблему взаєморозуміння між педагогом та студентом; певну культурну спільноту, що потребує вивчення тих норм, котрі реалізуються у педагогічному спілкуванні. Установлено, що з поняттям «взаємодія» пов’язана також потреба людини в спілкуванні, навчанні, освіті, особистісному розвитку. В процесі свого розвитку людина постійно перебуває з іншими людьми. При цьому інші люди – це не просто об’єкти, про які людина щось дізнається, але й активні суб’єкти, з якими вона співпрацює, а також джерела уявлень, що відображають різні точки зору.