Каузальні орієнтації оптимістичних і песимістичних студентів із різними рівнями навчальної успішності - Кузнецова, М. М. (Збірник наукових праць "Проблеми сучасної психології", 2017)
У статті оптимізм студентів розглянуто як ресурс саморегуляції навчальної діяльності. Виділено два рівні оптимізму – стратегічний (рівень світогляду, диспозицій особистості) та операційно-тактичний (оптимістичний атрибутивний стиль суб’єкта при обробці поточної інформації). Зроблено припущення про те, що оптимізм і успішність студентів у навчанні пов’язані не безпосередньо, а опосередковано – через типи переконань суб’єкта про природу причинності (каузальні орієнтації). В емпіричному дослідженні за участю 290 студентів виявлено взаємозв’язки між показниками оптимізму і трьома видами каузальних орієнтацій (автономною, зовнішньою і безособовою). Зовнішня каузальна орієнтація з оптимізмом (як стратегічним, так і операційно-тактичним) не пов’язана. При вираженій автономній каузальній орієнтації у студентів оптимізм (як стратегічний, так і операційно-тактичний) перетворюється на важливий психологічний ресурс саморегуляції навчальної діяльності. При високих показниках безособової каузальної орієнтації студенти не можуть ефективно використати свій оптимізм для саморегуляції навчальної діяльності. Успішні студенти перевершують неуспішних у можливостях використання оптимізму для подолання негативних проявів безособової і зовнішньої каузальних орієнтацій у навчальній діяльності (зниження самодетермінації в навчанні, орієнтація лише на зовнішні зразки і критерії, відсутність мотивації, прояв вивченої безпорадності). Неуспішним студентам для формування автономної каузальної орієнтації потрібен оптимізм як світоглядного рівня (тобто рівня особистісних диспозицій), так і оптимістичний атрибутивний стиль. На відміну від них, для повноцінного функціонування автономної каузальної орієнтації в регуляції навчальної діяльності в успішних студентів досить прояву оптимістичного атрибутивного стилю в обробці поточної інформації. Доведено, що оптимізм (як диспозиційного рівня, так і рівня атрибуцій) в успішних студентів функціонує в структурі самодетермінації і саморегуляції навчальної діяльності значно ефективніше і системно порівняно зі студентами, що відстають у навчанні.